Världen har stannat upp. Världen har stannat upp.
I flera dagar har nåt pågått som vi inte har sett på länge.
Nyheter, sociala media och förstasidor-
-fokuserar inte på det onda, utan på det goda.
Inte på krig och terrorister, utan på kärlek.
Och allt tack vare Pius XIII:s rörande brev.
Världen har stannat upp. Den har stannat upp för att tala om kärlek.
Helige fader. Ni har beviljat Vatikanens presschef en audiens.
Hon väntar utanför.
Är ni säker?
Italiens premiärminister skjuter upp lagen om beskattning av Vatikanen-
-och partnerskapsregistrering.
Hans vänstersupportrar är arga.
Många hävdar att ni ligger bakom det.
Att ni har fått premiärministern att ändra sig.
-Och det tror jag också. -Det kan hända.
-Hur gjorde ni? -Jag förödmjukade honom.
Du anar inte vad man kan uppnå-
-genom att förödmjuka sin nästa. Men det finns en hemlighet.
Han får inte inse att han har blivit förödmjukad.
Om jag får lov att säga det... Ni är diabolisk.
Folk som känner mig väl säger att jag är ett helgon.
Hur gick det med patriarken av Moskva?
Patriarken av Moskva är tråkigare än att se på golf på TV.
Så vilka beslut står vi inför?
På onsdag ska ni ju guida en tredjeklass i Vatikanmuseerna.
Allsmäktige Gud, vilka illdåd har jag begått för att förtjäna det?
Jag vet inte om jag kan komma.
På onsdag måste jag se på golf på TV.
Ni vill väl inte göra barnen besvikna?
De har gjort mig besviken.
Tyckte ni inte om er barndom?
Allt jag minns om min barndom är att en dag var den borta.
Klädnypa. Kan nån bekräfta David Tanistones påståenden?
Det skulle jag vilja påstå.
Hans mor hade ett kort förhållande med ärkebiskop Kurtwell-
-när de studerade vid Washingtons katolska universitet.
Sen gled de ifrån varandra.
Som den hängivna katolik hon är beslöt hon sig för att föda sin son.
Efter några års ekonomiska svårigheter-
-beslöt hon sig för att be Kurtwell om hjälp.
Och det var så Kurtwell fick reda på att han fanns.
Men då hade en veritabel jordbävning fördärvat hans personlighet-
-och spillrorna rasade ner på den unge mannen.
Resten får vi fråga Kurtwell om.
Jag tänker skaka om saker lite. Du ska bli min personlige sekreterare.
Syster Mary har fullföljt sitt uppdrag och nu...
...vill hon gå vidare.
-Har hon fullföljt sitt uppdrag? -Ja.
Barnpåven har blivit en man.
Han behövde en moderlig närvaro. Nu behöver han en kollega.
Vad tycks om mitt förslag?
Jag kan inte acceptera det.
-Varför inte? -Det vore hyckleri.
Vad är det som är hyckleri?
Jag är hom...homosexuell, helige fader.
Och ni vill fördriva alla homosexuella.
-Ingen regel utan undantag. -Jag vill inte vara undantaget.
Jag står inte för den regeln.
Det är ett misstag att inte acceptera homosexuella.
Det är ett misstag att jämföra dem med pedofiler som ni gör.
En oacceptabel generalisering.
Hur kan ni inte se det? Ni av alla människor?
Författaren till de hjärtslitande kärleksbreven.
I pedofili finns bara våld och i homosexualitet finns bara kärlek.
Du vill inte bli min sekreterare, men du gör redan jobbet.
Du ger mig råd. Det är vad en personlig sekreterare gör.
Jag vill inte bara ge råd.
-Jag vill att ni ska godta dem. -Ingen märker allt jag godtar!
Det är en påves öde. Det är maktens öde.
Försök hänga med nu. Om jag ber dig bli min personliga sekreterare-
-omprövar jag då inte redan mina åsikter?
Eller trodde du verkligen att jag inte visste att du var homosexuell?
Eller att du blev sexuellt utnyttjad som barn?
Jag visste det också. Det var därför jag skickade dig till Kurtwell.
Därför vill jag ha dig vid min sida. Vi måste jobba på framtiden.
Man måste ha rätt motivation. Det har du.
Rätt motivation kan förändra världen.
Du har förändrats.
Sen du kom tillbaka från resan.
På vilket sätt har jag förändrats?
Du har förvandlat rädsla till ilska.
Väldigt bra, Gutierrez.
Väldigt bra.
Jag ber er...
...delge mig er klokaste insikt.
När allt kommer omkring, mer än på Gud-
-måste man tro på sig själv, Lenny.
Har ni nåt...lite bättre?
Det är en banal plattityd.
Om du bara visste-
-hur sann en banal plattityd kan vara, käre kollega.
Se bara på oss. Vi är makten.
Och makt är en banal plattityd.
Vi kommer att behandla er en dag, Ers helighet.
-Vad menar du? -Ni kommer att bli helgonförklarad.
Jag behöver inte klättra högre på karriärstegen.
Era böner, helige fader... De berör Gud.
Jaså? När då?
Låt oss bortse från redogörelsen om vad ni gjorde som 14-åring-
-med den svårt sjuka vaktmästarhustrun som blev botad.
Det här är fakta:
Esther och Peter var infertila, sterila, ofruktsamma.
Den unga kvinnan anförtrodde sig åt er, och ni...
Ni sa inte det alla andra skulle ha sagt: gå till doktorn. Nej.
Istället, Ers helighet, bad ni.
Och Esther blev gravid och födde ett välskapt barn.
Dessutom uppenbarades det att syster Antonia-
-var en ovärdig kvinna, en missdådare.
Och ni hade makten att avsätta henne. Ni hade makten att straffa henne.
Ni hade bara behövt skriva under ett dokument, men det gjorde ni inte.
Istället valde ni att be... i regnet...
...knäfallande på asfalten vid en rastplats.
I samma stund föste Guds straff syster Antonia av scenen.
Det är såna saker helgon gör.
De drivs av en tro så solid...
...att de tror på Gud, på Guds makt-
-innan de tror på människornas makt.
Som ni ser är det mer troligt att det sker mirakel.
Vi måste bara hålla öronen öppna.
Och dina öron är alltid öppna för den välsignade Juana?
När hon var 15 hälsade hon på barnen på sjukhuset.
Hon hade med sig tangeriner. Det spelade ingen roll om de åt upp dem.
Hon ville att de skulle skala dem och klämma på skalen-
-och spraya fruktens intensiva, oförglömliga doft på varandra.
Sen sa hon till barnen:
"Jag kommer att lämna er och ni kommer att lämna mig."
"Men det gör inget, för allt som blir kvar på jorden är doften av godhet."
Jag skulle kunna lyssna i timmar. Historien berättar nåt viktigt.
Vad då?
Att godhet, om den inte kombineras med fantasi-
-riskerar att bli till ren exhibitionism.
Om ni vill veta allt om den välsignade Juana har vi en chans.
Varje jul samlas mirakelbarnen, som nu är i 50-årsåldern-
-på ett torg i Guatemala City och berättar hur de blev botade.
Jag har varit där. Det var väldigt rörande och oförglömligt.
Alla skulle bli överlyckliga om ni kom.
Föreslår du att jag ska fira jul i Guatemala?
Ja. Det vore en minnesvärd gest.
Okej, då åker vi till Guatemala.
Men det ska vara ett litet och privat möte-
-utan folkmassor och utan press.
-Bara vi och mirakelbarnen. -Det ska bli exakt som ni önskar.
Okej, barn. Idag ska vi gå en rundtur i Vatikanmuseerna.
Och jag ska vara er guide.
Förut snöade det och nu regnar det.
-Snö är bättre än regn. Eller hur? -Ja!
Men om det regnar måste det betyda att ni har varit stygga barn.
-Varför då? -Varför då?
För regndropparna är Kristi tårar.
Och om Jesus gråter betyder det att ni har gjort honom arg!
Vad då? Jag skojade ju bara.
Ha lite humor, för tusan!
Så här gör vi, barn. Vi går och äter hamburgare och pommes frites-
-och efter lunch fortsätter vi rundturen.
Följ mig!
Ska inte du äta hamburgare och pommes frites?
Mamma vill att jag ska hålla mig till Medelhavsdieten.
Jag förstår.
Jag vill inte ha en mamma med skägg.
Du måste lära dig att nöja dig med vad du får.
Jag vill inte nöja mig.
Du har rätt. Jag vill inte heller nöja mig längre.
Hur mår ni?
Vem, jag? Jag är alltid på gott humör.
Jag har alltid förknippat gott humör med dumhet.
Och inte utan anledning. Men ni anar inte hur mycket energi-
-som kommer från gott humör och dumhet.
Vad var det ni ville säga?
Jag ville uppdatera er om en enkät-
-i tidskriften jag har varit redaktör för i åtta år, Universo Católico.
-Vad handlar den om? -Vi har frågat olika människor...
...om de skulle vilja delta i en gudstjänst med påven.
-Hur många? -99 % av katolikerna.
Och skulle det förändra nåt?
Nej, Ers helighet. Det skulle inte förändra nåt.
-En påve förändrar inte folk. -Då så.
Då bekräftar ni-
-att det inte finns nån anledning för mig att framträda offentligt.
-Nej, det finns en anledning. -Vad skulle det vara?
Om ni framträder offentligt hjälper ni dem att bli på gott humör.
-Jag är ingen komiker. -Det spelar ingen roll.
Det är själva föreställningen som gör dem på gott humör.
-Det är inte min plikt. -Jo. Jo, det är det.
Ers helighet...
Ni har förändrats mycket sen ni blev påve.
Lidandet förändrar oss, Aguirre.
Men inte det goda humöret.
Accipe anulum de manu Petri...
...et noveris dilectione Principis Apostolorum dilectionem tuam-
-erga Ecclesiam roborari.
-Vad har hänt med era händer? -Helige fader...
Kylan i Alaska... När jag håller mässan utomhus...
Har ni inte testat hudkräm?
Jag är allergisk. Och sen är det min reumatism.
De ser ut som Kristi händer på korset.
Gud välsigne er, helige fader.
Jag kan inte ens hålla i ett glas längre.
Han hette Jack Walser.
Han var fastighetsskötare i huset där vi bodde...
...innan Herren kallade mig.
Han hade delat upp hyresgästerna i två kategorier:
Infödingarna och nomaderna.
Min familj tillhörde nomaderna-
-för vi hade inte samma ekonomiska stabilitet som infödingarna.
En dag ringde Jack på dörren klockan tio på förmiddagen.
Han trodde att jag var i skolan.
Men den dagen-
-låg jag hemma med feber.
Dörren till mitt rum var öppen.
Han sträckte ut sig på soffan där min pappa brukade lyssna på radio.
Han blötte ner den med sina våta kläder.
Han sa att festen var över för oss nomader.
Hyresvärden hade bestämt sig för att fördubbla hyran.
Han sa det som om han hade nåt gott, nåt väldoftande, i munnen.
Sen vinkade han åt mig att komma närmare.
Och han sa...
...med en ton jag aldrig hade hört: "Fall på knä."
Till sist...
...sa han det mest vulgära jag har hört.
Han sa: "Det finns bara två anledningar att falla på knä."
"Den ena är att be, den andra är att lära känna sig själv."
Jag var bara tolv år gammal, helige fader. Jag var tolv år gammal!
Ni måste fortsätta, ärkebiskopen. Er historia är inte slut än.
-Vad mer vill ni veta? -Vad som hände sen.
Ni undrar om jag blev som Jack Walser som vuxen?
Det är allt ni bryr er om. Vad bryr ni er om en tolvårig pojke på knä-
-framför en man i våta kläder en kylig februaridag 1955?
Vi bryr oss om alla barn, ärkebiskopen.
Alla.
Då så.
Lika bra att få det gjort.
Ja, helige fader.
Resten av mitt liv...
...har jag betett mig som Jack Walser.
Räcker det?
Kom hit, ärkebiskopen.
Jag har fattat mitt beslut. Jag skickar tillbaka er till USA.
-Vart vill ni åka? -Till New York.
-Jag vill åka hem. -Visst.
Helige fader, ert medlidande är oändligt.
Er förmåga till förlåtelse är oändlig.
-Jag har ett enda önskemål. -Vad som helst, Ers helighet.
Jag vill vara säker på att ni verkligen vill åka hem.
Så jag vill att ni sätter fingret på New York. På jordgloben.
Ketchikan, Alaska.
Jag känner till det stället. Väldigt trevligt.
En liten stad med 8000 invånare. Så kallt att fingrarna klyvs.
Men som Nobelpristagaren Brodsky sa:
"Skönhet i låga temperaturer är skönhet."
Ärkebiskop Kurtwell... Er sjukdom har svikit er.
Det går rykten om att jag ska lämna Vatikanen.
Du måste erkänna att ryktena som cirkulerar i Vatikanen-
-nästan alltid stämmer överens med sanningen.
-Vart ska jag? -Dit där du alltid har velat vara.
Hos barnen. Du är föräldralös.
Föräldralösa vill stanna hos barnen för alltid.
-Hur vet ni att jag är föräldralös? -Det har jag alltid vetat.
-Hur vet ni? -Det är svårt...
...för ett helgon att svara på alla mänsklighetens frågor.
-Får jag kalla dig Lenny igen? -Bara om jag får kalla dig Ma.
Ja, du får kalla mig Ma.
-Men vart ska jag åka? -Till Afrika. Syster Antonias post.
Du ska ansvara för 250 godhetsbyar.
Jag vill öppna nya, bara för barn.
-Vad tycker du? -Det är en bra idé.
Till slut måste vi återvända till där vi började.
-Och när ska du återvända? -Var började jag?
Du började med två hippieföräldrar.
Jag har slutat söka efter mina föräldrar.
-Jag har slutat söka efter Gud. -Säg aldrig mer så.
Sanningen är att du aldrig har sökt. Du har gömt dig.
-När vill du att jag ska åka? -Imorgon bitti.
Innan du åker, om du vill-
-får du ta farväl av kardinalstatssekreteraren.
-Vi ses, helgonet. -Vi ses, Ma.
-Ers helighet? Mår ni inte bra? -Det går snart över.
-Ska jag ringa doktorn? -Nej, det är inget allvarligt.
-Ska jag inte ringa doktorn ändå? -Nu är det bättre.
Tror du på Gud?
Jag... Ja, det gör jag.
Inte jag. De som tror på Gud tror inte på någonting.
Du visste väl att jag hade förälskat mig i henne?
Så klart att du visste. Jag är en öppen bok för dig.
Och nu är vi här igen. Ännu en gång samma gamla fråga.
Vem har sagt att man inte kan älska Gud och en kvinna samtidigt?
En sak har jag inte fattat om dig.
Om du hejar på Lazio som din far eller Napoli som jag.
Du är tvetydig på den punkten.
Vad? Undrar du vart Tonino Pettola tog vägen?
Ja, du...
Det var så att Tonino Pettola... Gudars, vilket trassel...
Jag ville inte, men påven... Alltså, Tonino Pe...
Herregud, jag höll på att berätta det. Du får förlåta mig, min vän-
-men jag kan inte berätta det för nån.
Inte ens för dig, som är min bäste vän.
Vissa hemligheter bör bara en enda person känna till.
Var inte arg. Jag älskar dig som den son jag aldrig fick.
Men jag kan inte avslöja vad som hände med Tonino Pettola.
God jul, Girolamo.
Du hade rätt.
När en föräldralös mognar kan han upptäcka en ny ungdomlighet inom sig.
Och då har han nåt att säga.
Ni har nåt att säga.
Jag vet det. Jag känner det. Och ni kommer att säga det.
Ni kommer att säga det, Ers helighet. Ni kommer att säga det.
Ni kommer att säga det.
Ni har en väldigt kärleksfull familj, Ers eminens.
Det var en trevlig julafton.
Får jag vara taktlös och säga nåt som rör er personligen?
-Varsågod. -Era föräldrar övergav er.
Inget konstigt med det. Det finns många skäl att överge ett barn.
Inget tyder på att de är döda.
Ni har blivit en av jordens mest berömda personer-
-men de tar inte kontakt med er.
Varför, frågade jag mig själv. Dåligt samvete, kanske?
Men hoppet om försoning borde vara starkare-
-än skuldkänslorna.
-Vad är då er förklaring? -Den är väldigt enkel.
De var hippies. Antagligen har de samma frihetsivrande-
-och progressiva åsikter idag som de hade då.
Och ni blir världsmästare i åsikter-
-som är precis tvärtemot deras.
Så de har inte kontaktat mig för att vi har olika åsikter?
Jag säger att nån som har mod att överge ett barn-
-har kanske även styrkan att förskjuta honom.
Helige fader, planet väntar på oss.
Vi kan åka när ni vill.
Vi ska inte till Guatemala ändå.
-De kommer att bli så besvikna. -Ja, det kommer de.
Men så småningom kommer de att förstå.
Allt jag ville när jag var barn var att bli kardinal.
Och ni, helige fader? Vad ville ni bli när ni var barn?
Jag ville bli ett barn.
-Och var är Gud nu? -I Venedig.
I Venedig? Och var bor han där?
Det är nåt jag måste ta reda på.
Ursäkta mig.
Signora... Ursäkta mig. Tack, ursäkta.
Helige fader...
Jag har nåt fånigt åt er.
Den är inte värd nåt, men jag såg den och tänkte på er.
Det står att man kan se på mer än 100 meters håll.
Helige fader, restaurangchefen och hela personalen-
-undrar om ni skulle vilja välsigna dem.
De står bakom er och väntar.
Om ni vände er om skulle det vara ett smärre mirakel.
Nej.
Det skulle vara en uppvisning.
När de frågade henne: "Vem är Gud?"...
"Gud är ett streck som öppnar sig", svarade den välsignade Juana.
Hon var bara 14 år gammal.
Och ingen förstod vad det var hon försökte säga.
Och sen-
-frågade alla barnen den döende välsignade Juana dussintals saker.
"Är vi döda eller lever vi?"
"Är vi trötta eller energiska?"
"Är vi friska eller sjuka?"
"Är vi goda eller onda?"
"Har vi tid kvar eller har den runnit ut?"
"Är vi unga eller gamla?"
"Är vi rena eller smutsiga?"
"Är vi dumma eller smarta?"
"Är vi sanna eller falska?"
"Är vi rika eller fattiga?"
"Är vi kungar eller tjänare?"
"Är vi goda eller vackra?"
"Är vi varma eller kalla?"
"Är vi lyckliga eller blinda?"
"Är vi besvikna eller glada?"
"Är vi förlorade eller funna?"
"Är vi män eller kvinnor?"
"Det spelar ingen roll", svarade den välsignade Juana...
...där hon låg döende vid blott 18 års ålder.
Och hon tillade...
...på dödens rand...
...med tårar i ögonen:
"Gud låter sig inte bli sedd."
"Gud ropar inte. Gud viskar inte."
"Gud skriver inte."
"Gud hör inte. Gud pratar inte."
"Gud tröstar oss inte."
Och alla barnen frågade henne: "Vem är Gud?"
Och Juana svarade:
"Gud ler."
Och först då förstod alla.
Och nu ber jag er alla...le!
Le!
Just det, le!
Det är ingenting.
En dag kommer jag att dö.
Och då kommer jag äntligen att kunna omfamna er alla.
En efter en.
Ja, det ska jag.
Jag tror på att jag kommer att göra det.
Hämta doktorn.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com